Copyright (C) NRK
Jeg vet hvor Astrid er.
Unnskyld, Astrid. Skulle ønske det var en annen utvei.
Lillian ble rammet av en personlig tragedie i går. Jonas Mandrup overtar.
Jonas har flere ganger ringt en kontanttelefon.
Hver gang er det lekket detaljer fra etterforskningen.
Hvorfor tror dere at Tuxen er her?
Snille mennesker kan brukes. Når vi får sjansen, stikker vi.
-Hils på venninnen min. -Hei. Susanne.
Hei!
Hvordan kunne jeg være så jævla dum? De brukte meg.
-De var gode. -Ja. Og jeg bør være bedre.
-Vet du hvor de har holdt til? -Nørreport. I hvert fall i det området.
-Skal jeg lete? -Gjerne det.
Så ringer jeg når ledelsen er ferdig med å skjelle meg ut.
Unnskyld!
Kan vi ikke bare gå til politiet? Denne gangen kan vi jo hjelpe dem.
"Takk for hjelpen", sier de. Så sperrer de oss inne igjen.
Jeg må snakke med Henrik Sabroe. Han jobber med drap. Ok. Takk.
Dessverre, han svarer ikke. Kan jeg ta en beskjed?
Si at jentene vet hvem det er nå.
Møtested er blekkspruten på Den Sorte Plads.
Og han skal møte dem ved blekkspruten på Den Sorte Plads.
-Og du heter? -Samme det, han forstår. Det haster.
Men jeg trenger ...
Norske tekster: Mari Andresen
-Saga? Har du tid et øyeblikk? -Ja.
Vi har gått gjennom alt materialet med Silas Tuxen. Ser du?
-Noen sikter på ham. -Når han stjeler gravemaskinen også.
Vi ser ikke passasjersiden, men en skygge følger ham.
-Så noen truer ham. -Ja.
-Ja, han ble jo skutt i hodet etterpå. -Arkebusert?
Nei. Skutt.
Men Tuxens søster og Krabbes kone hadde ingenting med Tommy å gjøre.
-Så de hører ikke med blant ofrene? -Nei.
-Var det noe mer? -Ja.
-Hånda på nakkestøtten. Ingen hansker. -Hvorfor sa dere ikke det med en gang?
-Det hadde jo ikke vært noe gøy. -Som jeg skulle sagt det selv!
Så rare dere har blitt etter at dere begynte å ha sex.
-Godt arbeid! -Takk.
God morgen.
Jeg lot deg bare sove. Sett deg, du.
Jeg har lagd amerikanske pannekaker.
Det fikk dere egentlig bare på søndager.
Er det noe du har lyst til å gjøre i dag?
Vi skal på sykehuset, men det er ikke før i ettermiddag.
Ja, jeg vil dra hjem.
Tilbake til grenda?
-Ja, jeg har alle sakene mine der. -Jeg kan få noen til å hente dem.
-Nei, jeg vil hjem. -Ok.
Barbara fortalte om filmen. Var det fingeravtrykk?
-Ja. De er sendt til sjekk. -Bra.
-Saga Norén, Malmö-politiet. -Det er meg.
-Ja, jeg vet det. -Hvorfor får jeg hele visittkortet da?
Der står det tittel, besøksadresse og telefon også.
-Kan du ta med tingene mine hjem hit? -Ja.
-Hvordan går det med deg og Astrid? -Hvordan det går? Det ...
-Det er vanskelig. -Ja, minnene om deg må være diffuse.
-Saga ... -Nesten som å bo med en fremmed.
-Jeg må avslutte. Vi snakkes. -Ja.
Hva gjør vi hvis han ikke kommer? Hvor lenge skal vi vente?
Jeg vet ikke.
Ok. Kom. Kom, da.
Jeg tok dem med på kino som en belønning for fortroligheten.
Så ble Ida dårlig, og de gikk ut ...
Unnskyld, den må jeg ta. Har du funnet dem?
Nei. Jeg har lett og spurt. Ingen har sett dem.
-Kan de være andre steder? -Ikke som jeg vet.
Men de bodde hos en politimann.
-Henrik Sabroe. -Hvor bor han?
-Vet ikke. Men det finner du sikkert ut. -Jeg finner ham.
-Hva gjør vi nå? -Han må jo komme hjem en gang.
-Jeg er sulten. -Han har mat. Skal vi bryte oss inn?
-Tror du ikke han blir sur igjen da? -Jo.
-Ida! Løp! -Hva?
Ida!
Nei!
Hva syns du om det?
-Jeg går på rommet mitt. -Vil du ha hjelp?
Nei.
-Ferdig? -Vi må et sted til.
-Hva gjør du her? -Leter etter to jenter.
-Hvilke jenter da? -Julia og Ida.
De stakk av fra Niels i går da de skulle på kino.
-Og dere tror de kan være her? -De har visst sovet her en natt eller to.
-To. -Det var i hvert fall verdt å sjekke.
-Saga Norén, Malmö-politiet. -Vi har treff på fingeravtrykket.
De er Susanne Winters.
Saga Norén, Malmö-politiet. Jeg må ha forsterkninger.
Kom.
Her.
Ja ...
Den er veldig fin.
Jeg er her hver uke.
Unnskyld. Unnskyld ...
Alt i orden. Jeg savner henne også.
Ja.
Jentene sier det hvis ikke du gjør det.
Du bortførte dem, du skjøt Saga. Det er over, Susanne.
Eller er det Stephanie?
Det var Stephanie.
I tiden med Tommy.
Jeg visste hva han drev med. At det var farlig.
Vi brukte aldri det rette navnet mitt.
Tommy ville gå fra Nicole og begynne på nytt med meg.
Så ga dere blanke i ham.
Lot ham i stikken.
Jeg elsket ham. Skjønner dere det?
Greit, da vet vi det.
Da må vi få på plass noen detaljer.
Skal vi begynne med Margrethe Thormod?
Jeg ringte og sa at Niels hadde vært utsatt for en ulykke.
-Jeg hentet henne ved homsebaren. -Men drepte henne dagen etter?
Jeg måtte ta henne før hun reiste til Norge.
-Hvor lenge har en kunnet se avhør her? -Så lenge jeg har villet det.
-Er du tilbake? -På besøk. Så får vi se.
-Vil du se resten av avhøret? -Nei, jeg har et møte. Vi ses.
Jeg visste ikke at Moyo var her, bare at han ikke var hjemme.
Da Henrik dukket opp, måtte jeg improvisere.
-Så du skjøt ham? -Ja. I beinet.
Planen var at han skulle lide som de andre.
Det ville han, hadde det ikke vært for drittvesten din.
-Hvorfor tok du Morgan Sonnings bil? -Jeg visste ikke hvem som eide den.
-Jeg ville bare blande inn Nicole. -Hvordan fikk du nøkkelen?
Jeg så han Tobias slå koden da jeg leverte bilen min der. 2330.
-Hvor fikk du tak i giften til Leonora? -Kjøpte den på det mørke nettet.
Det går an å bestille drap der også. Billig.
Men jeg ville gjøre det selv.
Seks av sju er ikke så verst.
Du holdt Margrethe Thormod fanget et døgn. Hvor da?
-Jøss, hun var snakkesalig. -Noen seriemordere vil ta æren.
-Vise hvor smarte de har vært. -Selv om de får livstid?
Iblant motarbeider de til og med sine egne advokater.
Ja, vi har vært under press. Men vi har en gjerningsmann, bevis og en tilståelse.
En stor sak er avsluttet. Takk til alle. Også dere fra den andre siden av broen.
Dere er ok når man blir kjent med dere. Og faen så dyktige! Skål, alle sammen!
-Vil du ikke ha et glass? -Nei.
-Hvorfor gjøre seg sløvere frivillig? -Hva er det?
En rapport. Jeg løsnet skudd i tettbygd strøk.
Det kan vi leve med.
Vet du hva? Jeg syns det er synd at du drar tilbake.
Jeg har litt papirarbeid igjen, så jeg blir et par dager til.
Lillian?
Vil du ikke bli her og feire litt? Selv om den ble løst under min ledelse?
Nei takk. Jeg feirer det seinere.
Hei.
-Hva gjør du? -Pakker sakene mine.
-Jeg skal ikke bo her når du har Astrid. -Nei. Det er kanskje best.
-Hvor er hun? -På sykehuset til i morgen.
-Hvor skal du bo? -Jeg vet ikke.
Jeg kan bo hvor jeg vil nå. Saken er avsluttet.
Susanne Winter var Tommys elskerinne.
Hun mente dere dømte Tommy til døden. Derfor slike drapsmetoder.
-Har du det travelt? -Nei.
Vil du bli litt?
Skal vi ha sex?
Det skal ikke underslås at det har vært vanskelig, men samarbeidet ...
Hei. Jeg visste ikke at du ville delta.
Begynner du, og så presenterer du meg etterpå, eller?
Det blir uten deg. Lillian blir etterforskningsleder igjen.
Ok.
Men vi kan vel i det minste gjøre det sammen?
Ikke du. Vi to skal ta en prat om lekkasjene fra etterforskningen.
Bli med meg.
Hadde jeg visst at jentene lå i bagasjerommet, ville jeg ikke skutt.
Hvordan har de det nå?
Den yngste fikk armbrudd og hjernerystelse.
Så de flyktet fra en drapsmann og kom til meg?
-Hvor er de nå? -På sykehus.
-Riksen? -Bispebjerg.
-Vi var i grenda i dag. -Hvorfor det?
Astrid ville hente noen av sakene sine.
Hun har altså den der, og et hemmelig rom med masse kostymer.
Hun kan ha dissosiativ identitetsforstyrrelse.
At hun utvikler ulike personligheter for å takle traumatiske opplevelser.
-Hun vet at hun kler seg ut. -Men vet hun hvorfor?
Akkurat. Men i hvert fall ...
Alle disse karakterene har én ting felles.
Foreldrene sviktet alle sammen.
Du sviktet dem ikke. De ble tatt fra deg.
Ja.
Jeg fant dette i dag hos Frank Wahlgren. Anna, hun ...
Hun døde av blindtarmbetennelse fordi han ikke kjørte henne til sykehus.
Jeg så henne aldri så gammel. Det gjorde han.
Og på gravstøtten hennes skrev han "elsket datter".
-Du skal vel ikke gjøre noe dumt? -Som hva da?
Som Martin.
Nei. Nei, nei. Ta det helt med ro.
-Det der gjorde moren min også. -Hva da?
Klipte bort meg på bilder med Jennifer.
Vi er skikkelig ødelagte, vi to.
Vi har klart oss bra ut fra de psyko- sosiale vanskelighetene vi har hatt.
Jeg syns vi er gode.
-Behold den. -Men jeg bor ikke her lenger.
Nei. Men behold den likevel.
Vi ses.
Ja.
Du begynte på en annen utdannelse før politihøyskolen?
-Ja. Jeg skulle bli mikrobiolog. -Hvor lenge studerte du det?
Hvis du vet at jeg studerte det, vet du nok hvor lenge også.
To år. Men jeg vet ikke hvorfor du sluttet.
-Fordi jeg skulle bli politi. -Hvorfor det?
Jeg hadde ombestemt meg.
-To måneder etter din søsters selvmord. -Ja.
-Tror du at det er en sammenheng? -Du tror det?
Vi snakket om skyld for en stund siden.
-Husker du det? -Ja.
Jeg har på følelsen at du tror at hvis du bare var ...
Mer som andre, ville du sett hvordan Jennifer hadde det.
Forstått hva hun hadde tenkt å gjøre. Stemmer det?
Jeg er sikker på at du gjorde alt du kunne for å hjelpe søsteren din -
- ut fra den kunnskapen du hadde da.
Ikke sant?
Ja.
Du gjorde ikke noe galt.
Du er ikke skyldig i noe.
Så du mener at jeg er politi fordi jeg har skyldfølelse?
Alt du fortalte første gangen du kom hit ...
Var det ikke det det handlet om? Skyld?
Kanskje du ikke trenger være politi?
Men jeg er jo det. Hva skal jeg ellers være?
Det vet jeg ikke. Det må du svare på.
Men hvis du gir slipp på alt du tror du må, og spør deg selv hva du vil ...
Hva vil du da?
-Hei, hvordan går det? -Hva gjør du her?
Jeg hørte dere var her, så jeg ville se hvordan det går.
-Fint. Vi greier oss. -Dere kan ikke bo hos meg.
-Det vil vi ikke heller. -Ok. Men jeg vil gjerne holde kontakten.
-Vi vil ikke ha din hjelp. -Greit.
Hvis dere ombestemmer dere, så er nummeret mitt her.
God bedring med armen.
-Hei. Hadde vi en avtale? -Nei.
-Men jeg trenger din hjelp til noe. -Hvis jeg kan, så.
Gratulerer. Dere løste saken i Danmark.
-Den omfattet Sverige også. -Gratulerer uansett.
Hva kan jeg hjelpe med?
Dette er almanakkene til moren min. Med notater.
Dette kan være navn på legemidler. Tallene kan være dosering.
Med disse som utgangspunkt skal du gå gjennom Jennifers journaler på nytt.
Ok.
Jeg så deg på TV. Jeg visste ikke at du var tilbake.
Jeg ... Jeg var på vei ut.
Jeg ville bare stikke innom og se om du var her. Det var du.
-Hvor skal du? -Ut for å spise litt.
Vil du ha selskap? Vi kan godt gå et sted med hvite duker og kelnere.
-Ja, det høres deilig ut. -Så bra.
-Jeg har sett på materialet du ga meg. -Ja, det var derfor jeg kom.
Jeg tok stoffene og doseringene i almanakkene -
- og sammenliknet dem med din søsters journaler.
-Hvorfor hun var innlagt, symptomer ... -Jeg forstår. Du trenger ikke forklare.
-Jeg konsulterte en kollega også. -Og hva kom dere fram til?
Din søsters sykehistorie kan trolig være et resultat -
- av medisinering i de dosene med de stoffene.
Så moren min gjorde Jennifer syk?
Ut fra det materialet jeg har sett; ja. Høyst sannsynlig.
-Hun hadde Münchhausen by proxy? -Nok en gang ...
Ut fra det materialet jeg har sett; ja.
Er alt i orden?
-Jeg hadde rett! -Jeg henter Astrid. Kan det vente?
Men moren min hadde Münchhausen by proxy!
-Ok. -Jeg ville bare si det til noen.
-Ja. Fint. Kan vi ta det seinere? -Ja.
Ha det, da.
-Jeg visste ikke om du ville komme. -Du ville fortelle noe om saken min?
Og be om unnskyldning for det jeg gjorde mot deg.
-Hva ville du fortelle? -Jeg så at dere hadde tatt henne.
-Hun som drepte alle de der. -Ja. Det er skjellig grunn til mistanke.
Jeg ville bare forklare at hun var her.
-Var Susanne Winter her? -Jeg vet ikke hva hun heter.
Men jeg så et bilde av henne. Og hun som dere har tatt, var her.
-Er det henne? -Ja.
-Og hun fikk meg til å gjøre det. -Hun ba deg skade meg?
Drepe deg, egentlig.
Hun ville at jeg skulle prøve å halshogge deg. Jeg ville ikke.
Men hun hadde bilder av Cecilia. Husker du henne?
Datteren min som jeg sendte det eventyret til.
Ja, jeg husker henne.
Hun hadde bilder av Cecilia. Hun sa at de skulle gjøre fæle ting mot henne.
De? Sa hun at de skulle gjøre fæle ting?
Nei, hun sa "vi". Men det blir "de" når jeg forteller om det, ikke sant?
Og hun ga deg bilder? Har du dem ennå?
Ja.
Finn ut hvor og når disse ble tatt. Og om det er noe som avslører av hvem.
-Hvor kommer de fra? -En jeg satt sammen med i fengsel.
-Angår de saken? -Ja. Det er noe som ikke stemmer.
Barbara?
-Stemmer dette? -Hva da?
-Tidene. -Ja.
-Disse også? -Ja.
-Og du er sikker? -Ja.
Var du sammen med Susanne den morgenen kona di ble bortført?
Vi spiste frokost sammen en gang i uka på kafé. Snakket om alt mulig.
Stemmer disse tidene?
Ja, jeg hadde et møte halv elleve. Vi gikk ti på halv. Jeg var seint ute.
-Du er ikke velkommen her. -Dette er en politisak.
-Så send en annen. -Det tar tid. Og da må du anmeldes.
-Du fleiper nå? -Nei.
-Hva vil du? -Var Susanne Winter kunde her?
-Rett før din brors bil forsvant? -Ikke som jeg vet.
-Sjekk det. -Hva het hun?
Hun heter det ennå. Susanne Winter.
Nei, ingen Susanne Winter.
Noen med registreringsnummer FT84539?
Nei.
Kjenner du henne igjen?
Nei, jeg kjenner henne ikke igjen.
-Var det noe mer? -Nei. Du kan gå tilbake.
Sett dere. Lukk døra.
Susanne Winter brukte ikke det alibiet hun hadde for bortførelsen av Thormod.
-Det er vel fordi alibiet ikke holder? -Jo, det gjør det.
Susanne Winter gikk fra Niels og kafeen ti på halv elleve her.
Margrethe ble hentet utenfor Grotten ti over halv elleve.
Jeg kjørte den raskeste veien. Det tok 27 minutter.
-Det avviket kan skyldes trafikk. -Nei.
Jeg brukte blålys og startet utenfor kafeen. Susanne måtte hente bilen.
Hun kan umulig ha hentet Margrethe utenfor Grotten.
Hun har ikke hatt bilen på Tobias Johanssons verksted heller.
Og uansett kan man ikke se nøkkelskapet fra innleveringsdisken.
-Du tror ikke det er henne? -Jeg vet at det ikke bare er henne.
Likte du det?
Hvorfor spør du om det hele tiden? Jeg sier fra hvis jeg ikke liker maten.
-Jeg var hos Frank. -Hvorfor det?
Fordi jeg gjerne ville prøve å forstå.
-Forstå hva da? -Hvordan dere hadde det.
Forstå hvordan det var.
Det var som det var. Vi bodde der med ham.
Dere var døde.
Og han var ... eller ble som en far.
Det er nå alt er blitt så rart.
Det har liksom blitt feil selv om det er riktig.
For vi var der så lenge.
Ja.
Ja ...
Kommer han ut igjen?
Ja, det gjør han. Han kommer ut på et eller annet tidspunkt.
Men han får ikke nærme seg deg, og han kommer aldri hit.
-Hvis ikke du gjerne vil, da. -Hvorfor skulle jeg ville det?
Fordi du var der veldig lenge, og han ble nærmest en far for deg.
Men du er faren min.
Takk for maten.
-Hei. -Hei, Kevin.
-Forstyrrer jeg? -Nei da.
Jeg tenkte vi kunne feire at du har fått datteren din tilbake.
At vi begge er gjennom en vanskelig tid. Den er alkoholfri.
-Kult ... -Forstyrrer jeg kanskje?
-Passer det ikke? -Jo, det går bra. Kom inn.
-Jeg skal hjelpe deg. -Er du sikker?
-Saga Norén, Malmö-politiet. -Hei, det er John.
De fleste bildene er tatt utenfor en barnehage i Staffanstorp.
-Men vi vet ikke når. -Av hvem?
Det vet vi heller ikke. Men én ting er litt pussig.
-Bildene er tatt gjennom gjerdet. -Ja?
Gjerdet er halvannen meter. Man burde kunne ta et perfekt bilde over.
Hvorfor bøye seg ned og få det med?
-Så fremt det ikke var et barn, da. -Eller noen som sitter i rullestol.
Vi får se om det er en god årgang, da.
Hei, Astrid.
-Lillian? -Det er Brian. Henrik svarer ikke.
-Er han ute etter deg? -Jeg er ikke viktigst for Henrik nå.
-Astrid. -Send folk, jeg er på vei!
Trodde du at du skulle få slippe? Hva?
Ligg unna min datter!
Jeg savner ham hver dag!
Forstår du det? Jeg tror jeg prøvde å ta livet mitt fra den balkongen.
Men ryggen ble bra igjen.
-Ditt syke svin! -Hei, Astrid.
-Du er så vakker. -Hold kjeft!
Når noen man elsker dør, bærer man det alltid med seg.
Ligg unna min datter! Ikke rør henne!
-Henrik, se på henne. -Nei!
Se på henne!
Du må se på henne!
-Jeg er framme. Hvor er dere? -Like ved. Er Brian der?
-Jeg vet ikke. -Vent på oss.
-Tommy stolte på deg. Vet du det? -Du kommer til å råtne i helvete.
Jeg dreper deg! Du ligger unna min datter!
-Faen ta deg! -Se på henne!
Hvis du elsker henne, så se på henne.
Faen ta deg!
Henrik, se på henne. Jeg fortsetter å skade henne til du ser på henne.
Du bestemmer hvor lang tid det skal ta.
Ta meg. Kom. Ta meg i stedet.
Tror du at du slipper så lett?!
Kom og ta meg.
Astrid.
Unnskyld.
Jeg forlater deg aldri. Jeg går aldri fra deg.
Jeg går aldri mer fra deg. Jeg elsker deg.
Hold kjeft. Hold kjeften din!
-Har du hørt noe? -Operasjonen gikk bra.
Jeg tør ikke tenke på hva som ville skjedd om du ikke hadde kommet.
Ikke gjør det, da.
-Takk. -Vær så god.
Etter hvert vil jeg gjerne at du skal komme og hilse på Astrid.
Det får bli seinere. Jeg har tenkt å reise bort en stund.
-Hvor da? -Jeg vet ikke.
Hva skal du?
-Det jeg vil. -Hva er det?
Jeg vet ikke ennå.
-Vet du hva jeg sa til Kevin? -Du mener til Brian?
-Vet du hva jeg sa? -Nei, hvordan skulle jeg vite det?
At jeg trenger deg mye mer enn du trenger meg.
-Jaha. -Men det stemmer ikke, gjør det vel?
Nei, det gjør det ikke.
Gi lyd når du kommer tilbake.
Saga Norén?